Ruslan a Ludmila - Puškin, Aleksandr Sergejevič, 1799-1837 (Skvosty ruské a sovětské literatury, 1972)
Poéma dvacetiletého autora, která jej rázem postavila do čela mladé ruské poezie, zpodobuje námět z bájného ruského středověku, příběh lásky bohatýra Ruslana a dcery knížete Vladimíra, krásné Ludmily, i dobrodružné osudy žárlivých soků. Autor, který tento příběh interpretuje jako umělou pohádku pro dospělé, provázenou autorskými vsuvkami a mytologickými příměry, vytváří zde v podstatě dílo protiromantické (Bělinskij), v němž se proti vnitřně rozeklanému pocitu světa romantiky oslavuje životní plnost, pramenící z opojení pozemskou láskou a světskými rozkošemi.